![](/sites/default/files/articles/images/18754_g.jpg)
הביקור של הקוסטוד לרגל חג המולד בבית הילדים לבנים בבית לחם, במרכז שהוא הבית של 35 צעירים בגילאי 5-16, שנפתח לפני חמש שנים תודות למיזם של הקוסטודיה ולקרן עבור ארץ הקודש, הינו כעת מסורת.
הכל החל עם סעודת האדון שנערכה ע"י האב פיצהבלה אשר נסתייע באב פיטר וסקו, נשיא האגודה והאב רמי אסקריה, במקום הקדוש של מערת החלב.
חלק מהדרשה, כאשר האב הקוסטוד דיבר ישירות לילדים, ושאל אותם שאלות בייחוד על הסיפור של ישוע ועל משפחתו, על לידתו בבית לחם ומה משמעות הדבר, וחלק זה היה מהנה באמת. הילדים "עברו" את המבחן בהצלחה, ענו בביישנות כמו היו בבית הספר. היה זה "שיעור" קצר להזכיר להם שישוע נולד עני, בין העניים, כדי להיות קרוב לכולם וכי "הוא נולד לתוך לבבנו ובמשפחות שלנו כל יום" באמצעות האהבה שאנו מפגינים לאהובינו בחיי היום יום.
משך האופרטוריה, המתנה של הילדים היתה תמונה יפה של חרוזים שיצרו שני צללים: פרנציסקאני מושיט את ידו ותומך בילד. זהו דימוי של אלטרואיזם נדיב ומעניק שישוע הוא הסימבול שלו. בקצרה, היה זה מפגש עם שאיפת חג מולד מיוחדת לתקווה מצד כל אחד מילדים אלו.
לאחר האירוע היה כיבוד באחד החדרים של בית הילדים, וחלוקת מתנות ע"י סנטה קלאוס בעצמו, שהגיע לרגל האירוע מוקדם במקצת!
טקסט – מריה גרציה סאנה
תמונות – אליס קפוטו ו-ג'ובאני זנארו
הכל החל עם סעודת האדון שנערכה ע"י האב פיצהבלה אשר נסתייע באב פיטר וסקו, נשיא האגודה והאב רמי אסקריה, במקום הקדוש של מערת החלב.
חלק מהדרשה, כאשר האב הקוסטוד דיבר ישירות לילדים, ושאל אותם שאלות בייחוד על הסיפור של ישוע ועל משפחתו, על לידתו בבית לחם ומה משמעות הדבר, וחלק זה היה מהנה באמת. הילדים "עברו" את המבחן בהצלחה, ענו בביישנות כמו היו בבית הספר. היה זה "שיעור" קצר להזכיר להם שישוע נולד עני, בין העניים, כדי להיות קרוב לכולם וכי "הוא נולד לתוך לבבנו ובמשפחות שלנו כל יום" באמצעות האהבה שאנו מפגינים לאהובינו בחיי היום יום.
משך האופרטוריה, המתנה של הילדים היתה תמונה יפה של חרוזים שיצרו שני צללים: פרנציסקאני מושיט את ידו ותומך בילד. זהו דימוי של אלטרואיזם נדיב ומעניק שישוע הוא הסימבול שלו. בקצרה, היה זה מפגש עם שאיפת חג מולד מיוחדת לתקווה מצד כל אחד מילדים אלו.
לאחר האירוע היה כיבוד באחד החדרים של בית הילדים, וחלוקת מתנות ע"י סנטה קלאוס בעצמו, שהגיע לרגל האירוע מוקדם במקצת!
טקסט – מריה גרציה סאנה
תמונות – אליס קפוטו ו-ג'ובאני זנארו